Субтитри : belo
Да, повярвайте на очите си. Северното сияние...
Може да се види над града за първи път от почти 80 години.
5:00 часа е. Добро утро Ню Йорк. Голямата новина тази сутрин...
е Амейзънс спечелиха в Балтимор...
при тяхната последна проява преди утрешния мач...
от световните серии 1969.
Санитарни работници откриха в Куинс още един труп на медицинска сеста.
Това е третата убита медицинска сестра от поредицата убийства "Найтингейл"...
както ги наричат нюйоркските вестници.
Всички три жертви са медицински сестри. И трите са били удушени,
а ръцете им са били завързани отзад.
Светлината, позната като северно сияние…
Внимавай!
Бягай!
New Line cinema представя П Р Я К О В К Л Ю Ч В А Н Е
Махнатан вика Окото на бурята.
Пожарно поделение 12, моторизиран екип 93...
Отговорете Манхатан, Пожарна – Ню Йорк. Насочете се към мост "Джордж Вашингтон".
Тръгвам.
Потвърдете за преобърнат танкер и за двама работници в подземната станция.
Франк! Пристигнахме втори.
- Спасили са ги. - Чудесно.
Командире, какво да правим?
Една искра ни дели от пламването на това каре.
Има ли друг вход? – Само този проход е.
Не си помисляй, Съливан.
Вратата на трезора се е разварила от ръжда.
Франк, няма да успееш. Няма достатъчно време.
Какво? И да изпусна световните серии. Няма начин. Даи ми инструментите.
Съливан, говори командир О’Конъл. Чуваш ли ме?
– Чувам ви, началник. - Бензинът се покачва в трезора.
Стигне ли до кабелите, ще избухне.
- Хайде нашите, Гиб! - Трябваше да стана смотан пощальон.
Изчисти линията. До всички части.
Момчета, чувате ли ме? – Да. Тук, вътре сме.
Влизаме при вас. – По-бързо!
Измъкнете ни!
Кракът му е счупен. Измъкнете ни!
Ще избухне, махай се оттам.
-Измъкнете ни! - Франк, чуваш ли ме?
– Да, да, чувам те, Бъч.
Дай секирата. – Ето.
Дай удар. Без искри. Отново.
Още веднъж.
Добре, отдръпнете се.
Ооо, слава Богу!
– Ох. Целият ми крак е надробен.
Побързайте! – Вътре сме, Бъч.
Изкарвай ги оттам и се изнасяйте.
Хора, време е да си вървим у дома.
Внимавай! Внимавай!
- Край! Ще се пречупи. - Назад! Бързо!
Това е заповед. Всички назад!
Да бягаме преди газът да се възпламени.
Внимавайте тази жица.
Изнасяйте се, за Бога!
Хванах те.
Бъч, Бъч, В момента излизаме. Давай!
- Давай! Добре ли си? Пази си главата.
Вдигни тази стълба. По-живо!
Ставай! Ставай!
Давай нагоре.
Точно зад теб съм. Движа се.
Не спирай. Изтегли го.
Хайде. Давай, давай. Хванах те.
Добре дошъл в екипа, Гиб.
Здравейте, приятели.
- Здравей, татко. - Здравей, Гордо.
– Добър ден, г-н Съливан. - Как си?
- Как е моят малък вожд? – Добре.
- Къде е майка ти? – Вътре в къщата.
10 октомви 1969 г.
Здравей, Джулс.
Здравей, сладурано. – Здравей, сладур.
"Топлинна вълна" на Марта и "Ванделас". Вие слушате радио WOR, Ню Йорк.
Може ли малко от Краля?
- Да, защо не?
- По даволите! - Добре ли си?
– Да, но съсипах соса. Отново.
Какво значение има, сладурано?
Какво? Работиш 8-часова смяна в болницата...
гледаш детето, а се кахъриш за някакъв сос Болонез?
- Не се жени за Дона Рийд.
Ако трябва всеки ден ще взимам китайска храна за вкъщи.
Защото те обичам твърде много...
бейби.
Защо не разбираш?
- Какво правиш с мен? - Как мина патрулът?
– Както винаги. Знаеш.
- Бъч се обади. - Така ли?
- Така.
Всичко беше под контрол.
Бъчи малко се изнервя. От възрастта е.
Няма нищо лошо във възрастта, Франк. Стига да стигнеш до остаряване.
Добре, Вожде, като те пусна, ще продължиш да въртиш педалите.
Татко, сложи колелата. Ще падна.
Няма да паднеш. Вече си готов.
Хайде, дух и смелост.
Продължавай да въртиш. Сега ще те пусна.
Точно така. Не спирай да въртиш педалите.
Върти педалите! Да, точно…
- Ох! - Добре ли си? Добре ли си?
– Не, татко. - Джони?
Добре ли си? Удари ли се?
- Мамо, искам да отида в стаята си. – Добре ли си? Добре, върви, миличък.
Вожде, ела. Не ме разочаровай точно сега.
Не го притискай толкова, Франк. Още е дете.
Трябва да знае, че си му зад гърба.
Добре, права си.
22, тук W2OYV, чакам обаждане.
Заради слънчевата активност.
Да, прекрасно е. Небето над къщата ми прилича на клада.
Говори се, че слънчевите петна изригват,
хвърляйки вещество на милиони километри.
На мен ли го казваш? Хващам сигнали от места, които не достигах досега.
Франсис, ти ли си? Как си, приятелю?
Просто чудесно. А ти как си?
– Фантастично! Жена ми София ще ми роди още едно бебе.
Уал!
10 октомври 1999 г.
Значи просто си заминаваш, а Саманта?
От 6 месеца си отивам.
Просто ти не го забелязваше досега.
Права си. Отдавна трябваше да се откажем.
Извинявай. Аз съм виновен.
Не мога да се променя, Сам. Искам, но не мога.
Не, Джон, ти не искаш да се промениш.
И точно това боли.
Сбогом, вожде.
На ред е Джони Съливан.
Това е удар над средата.
Засега Джони ще изчака.
Сега, вместо бащата на Джони, с бухалката е треньор Нюман.
Проверява пътеките и светлините.
Много надясно е. – Да.
- Няма проблем. Първи удар навън. - Здравей, чичо Джон.
– Аз не съм ти чичо, хлапе. - Съли, това ти ли си?
- Гордо, какво правите в дома ми? - Телевизорът ми пак се развали.
Хей, искаш ли малко? – Да.
- Топка към центъра на игрището. - Можеш ли да разбереш Линда?
Още не ми дава да готвя вкъщи.
Само веднъж загорих един тиган... - Джон, познай.
Татко ще ме води на риба. Искаш ли да дойдеш?
Ще ми се да можех, Горди.
Но ще ми донесеш голяма риба, нали?
- Може ли Горди да ти вземе такъмите? - Да, някъде в коридора са.
В шкафа… Ако ги намериш. Горди, иди да видиш, а?
Днес Yahoo се вдигна с пет пункта.
- Пак ли изпуснах лодката? Можеше, трябваше, беше възможно.
Сам се обади на Линда.
Татко, Джон, елате тук.
Горди, какво правиш там?
- Татко, виж това. - Уол!
Пожарна. Може ли да я отворя?
- Разбира се.
- Уол! - Хей, хей, хей, дай ми тази пушка.
Добре?
- Какво е това, татко? О, Господи!
Джон, това е стария предавател на баща ти.
Помниш ли как го молехме да ни даде да говорим?
- "Това не е играчка". - "Това не е играчка".
- Може ли да го опитаме, татко? - Защо не попиташ чичо Джон?
- Може ли да го опитаме? - Какво пък толкова?
Добре, дай да изкараме тази машинка.
Такова нещо използвахме, когато бях колкото теб.
Да се позабавляваме, а? Включваме го точно като едно време.
Искаме CW или LSB.
Функция "изчакване". Оператор, обадете се.
Не знам какво става. Дай да погледнем под капака, а?
Да видим какво имаме. Ето го.
Я да проверим тук. Ето, сега.
Това ли са използвали хората преди Интернет?
Ами, не точно. Ще ти кажа.
А, бинго!. Тези уреди са били по-различни.
Не всеки е имал такъв.
Беше нужен специален лиценз, само за да говориш по него.
По дяволите!
- Не мисля, че ще проработи. - Това е антика.
Вече никой не ползва такива неща.
Гордо, знаеш ли колко е часът? Здравей, Джон.
– Здравей, Линда. - Хайде, Горди, тръгвай.
Идвам след малко. Ако извадя късмет.
Говори Джулия Съливан. Моля оставете съобщение след сигнала.
Здравей, мамо. Аз съм.
Обаждам се да видя как си. Вероятно си на работа.
Както и да е, ще се видим утре вечер.
- Обичам те.
Северното сияние, за всеки, който го е видял...
е незабражимо преживаване и спомен за цял живот.
Да, напоследък е по-ярко. Дали става нещо горе?
Как точно се създава?
Наистина изумителна гледка. Красиво е да го гледаш.
Може би от 30 години не сме виждали толкова ярко сияние.
Но от гледан точка на физиците...
няма голяма полза от изследването на сиянията.
Историята ни учи всеки път. Смятаме, че всичко е измислено...
но изведнъж се прави някакво откритие...
което преобръща основите на физичните закони.
Хората чуват термина "теория на последователността".
Да, така е.
Теорията драматично променя...
предтсавата ни за пространството и времето.
Според нея, вселената трябва да има 10-11 измерения.
Дори някои физици твърдят,
че има повече от едно измерение на времето.
Да доколкото познаваме времето като понятие на физиката...
- Което нарежда събитията хронологически... - CQ-15, тук W-2-QYV, очаквам обаждане.
CQ-15, CQ-15, обади се, 15.
Да, ало?
Здравей, тук W-2-QYV. С кого разговарям?
Името ми е Джон.
- Имаш ли лиценз, приятел?
Наистина не помня как работи това нещо.
Не можеш да предаваш без лиценз.
Освен ако няма спешен случай, трябва да освободиш честотата.
Целият ми живот е спешен случай.
Откъде предаваш?
От Куинс, Ню Йорк.
Наистина ли? Мислех, че тези неща са да говориш със света.
Честота 15 е затворена нощем...
но денем можеш да си бъбриш и с Китай.
Не мога да повярвам, че хората още ползват тази техника.
- Сигурно си от старата гвардия? - В дни като този...
си мисля, че отивам натам.
Значи Куинс. Маниак ли си на бейзбола?
Аз вече не следя бейзбола.
Какво?
– Писна ми от глупостите. - За какво говориш?
Ще ти кажа нещо. След 1000 години...
когато учниците учат за Америка...
ще разберат за три неща:
За Конституцията, рокендрола...
и бейзбола.
Живееш в Куинс, а не обичаш "Амейзинс"?
Какво? Серията през 1969 г.?
Ще обичам Рон Свобода до седния си дъх.
Започнахме да си говорим. Притежава лъвско сърце.
Не биха спечелили финала без него.
Чуваш ли ме? Финала ли? За какво говориш?
Всичко свърши, след като Бъфърд изкара хвърлянето на Сийвър.
Само че няма да стане. Хей, CQ-15, CQ-15.
Там ли си?
По дяволите, кой беше това?
Куинс, там ли си? Изгуби ли се?
Франк, остави радиото да си почине. Синът ти иска да ти пожелае "лека нощ".
Добре, сега идвам.
Елвис, добре ли си? Съжалявам, Елвис.
- Добре ли си, Франк? – Нищо ни няма. Ще се оправиш ли, приятел?
Всичко ще бъде наред, нали?
Слънчевите изригвания ще окажат сериозно влияние...
върху радиокомуникациите през следващите 6-7 дни.
Според квантовата теория...
настоящето, миналото и бъдещето, макар полезни понятия в ежедневието,...
могат да се заменат със сложна формула...
в която врмето е нещо като течност.
Заведи ме на играта...
заведи ме с тълпата.
Купи ми фъстъци и солети.
Не ме е грижа дори никога да не се върна.
Защото става страшно...
ако любимците не победят.
Две, три хвърляния ти си вън...
от играта
Успя, това е велико.
Хей, Бъч, ти преобърна всички настройки.
Не може да чакаме до началото на мача.
Не е тунера, а антената.
- Проуби? – Какво?
Насочи антената извън къщата.
Точно така. Хей! – Готово ли е?
Ще си взема бира. Съли, искаш ли? - Да. - Добре.
Проуби, махни се.
- Здравото не се поправя.
- Започва се, Бъч. Започва се. - Сач, сядай някъде.
Трябва да намеря нови обтяжки. За малко да падна.
Да! Да!
- Д-р Делиън, решихте да се присъедините.
Едва ли ти се иска да знаеш.
36 часа се блъсках в стените.
Затова ти си доктор, а аз сестра.
- Здравей, миличка. Да ти донеса ли нещо? - Не, няма проблем.
- Умирам от глад. - Готова съм.
Сядайте.
- Как сте банда? - Добре, Сач.
- Радвам се, защото имам нещо за теб. - Не мога да повярвам!
- И за теб. - Уол!
- Тате, виж! - Какво? Трябва да…
Хей, Сач, да не си Дядо Коледа?
Билети за мача за трето място. А каза ли благодаря?
- Благодаря, чичо Сач. - Моля.
Благодаря. Благодаря, Сач.
Хей, хей, внимавайте сега! Чакайте! Престанете всички!
Внимавайте всички.
- Всички да кажат "Амейзинг Метс". - Амейзинг Метс!
Нека гордостта ти не те спъва.
Няма да намериш друга като Сам.
Тя сама си реши, Сач. С нищо не мога да я разубедя.
- С нищо, на което си склонен ли? - Каква е ситуацията?
Строителен екип е открил тяло. По-скоро скелет.
Много внимателно го изкарвайте.
- Изтеглете и земята около него. - Разбира се, шефе.
- Какъв е този строеж? - Ще посетя съседите, Сач.
- Да, добре.
- Какво са срутили? - Гръцка таверна.
Редовно похапвали в нея. Тогава…
Гърците били добри хора.
- Внимавай, горещо е. – Благодаря, г-жо Спенсър.
След като "Макдоналдс" отвориха в Дикмън, бизнесът им замрял.
- Синът ти се е занимавал. – Преди.
Джак почина преди известно време.
Зная, трудно е.
Сякаш беше вчера.
Синът ми се прегъваше от работа.
- Искам да се махам оттук. – Добре, детектив.
- Много поздрави на Стеф. – Разбира се.
Това ще е само урок по история.
Да се върнем в къщата.
- Барни, как си? – Добре.
- Хайде. Приятна вечер. - Чао.
- Заповядай. Ще е хубаво, ако ядеш тук. - Добре звучи.
Съжалявам, че Саманта не успя да дойде.
Да, тези заявления за училище я побъркват.
- Как върви? – Монтирах видеото.
Само ако не беше алармата!
Няма значение.
- По дяволите! Извинявай, мамо. - Виж, няма проблем.
- Сигурна съм, че всичко ще се оправи. - За какво говориш?
– За Сам. - О, да...
просто труден момент.
- Как върви в болницата? – Добре.
- Д-р Шварц се пенсионира миналия месец. - Сериозно?
- Сигурно е към 90-годишен. - Горе-долу.
Хареса ли ти "Цар Лъв"?
– О, много. Сладко дете. Иска ми се да беше...
Да, зная. Съжалявам. Просто работата.
Прекаляваш с работата.
– Я, кой го казва!
- Утре е. – 30 години.
Иска ми се да го помня по-добре.
Той си беше едно голямо дете. Искаше вечно да играе бейзбол.
Обичаше и да се бори с пожари.
А ти…той те обичаше.
- Е, момчета, време е за лягане. – Добре, мамо.
Добре изглеждаш. Утре пак ще го направим, вожде.
Лека нощ, вожде.
CQ-15, CQ-15.
W-2-QYV...
вика неидентифицирана станция Куинс.
CQ-15, W-2-QYV...
вика неидентифицирана станция Куинс.
- CQ-15. Обади се, Куинс. - Ало?
Хей, това ти ли си? Търся те цяла нощ? Къде беше?
Ами аз... Кое как съм направил?
- Как какво? Финала.
Каза, че Бъфърд ще изкара топката. Как го разбра?
– Не беше трудно. Мачът е проведен преди 30 години.
Да, да, преди 30 години. Разбира се.
Значи ще ми кажеш какво е станало във втория мач?
Защо не. Удар в деветия ининг. Ал Уайс.
Брук Робинсън успява да приключи мача.
Татко, ела да изпееш бейзболната песен.
Здравей, малки вожде. Добре ли си?
Хайде, лягай си. След малко ще дойда.
Добре.
- Извинявай. Това беше синът ми. - Какво каза?
– Казах, че съжалявам. Синът ми се появи.
- Нарече го "малък вожд"? - Да.
Как, каза, че ти е името?
Франк. Франк Съливан.
Това някаква шега ли е? Гордо, ти ли си? Ти ли се майтапиш с мен?
Не, аз не се майтапя с теб. Просто се опитвам да си обясня...
Казваш, че се казваш Франк Съливан от Куинс...
и искаш да знаеш как познах резултата от финала през 1969 г.?
Да, точно това искам да знам.
Гордо, ако това си ти, помогни ми. Как ти беше... - Гордо ли?
Какъв каза, че е кодът на станцията ти?
W-2-QYV.
Сега ме чуй внимателно. Името ми е Джон Франсис Съливан.
Живея на 42-ро Авеню 343, където съм живял цял живот.
Гледах мача през 1969 г. тук, в тази къща...
преди 30 години. - Глупости.
Името на баща ми е Франсис Патрик Съливан.
Той беше пожарникар и луд фен на Метс...
И всяка вечер, когато... - Глупости! ...си лягах, ми пееше "Заведи ме на мача".
По дяволите! Кой си ти?
Кучи син!
- Какво става? – Нищо, нищо не става.
О, Господи!
Ти изгори бюрото. Виждам го.
Още ли си там?
Казах, че изгори бюрото. Виждам го. Ало?
Още ли си там? Обади се! Кажи нещо.
Ало?
Чуй ме. Слушай ме добре.
Не знам кой си, не знам защо го правиш.
Но нека ти кажа нещо, кретен такъв.
Не се приближавай до семейството ми.
Не, трябва да ми повярваш.
Не знам какво става, но аз съм малкия вожд.
Слушай, предупреждавам те.
Ако докоснеш сина ми, ще те преследвам до смърт. Стана ли ти ясно?
– Но ти вече си умрял.
Какви ги приказваш?
В пожара на Бъкстон.
Нима?
И кога е станало това? - През окт... преди 30 год.?
На 12 октомври 1969 г.
Утре. Искаш да ми кажеш, че ще...
Няма да загивам в пожар нито утре, нито друг ден, разбра ли?
Господи! Не се е случило утре.
Правилно, не е. И няма да се случи.
Трябва да ме изслушаш. Случило се е в изоставен склад.
Бъч все повтаряше на мама,че ти не си бил виновен. Действал си инстинктивно.
- Предупреждавам те. - Изслушай ме!
Ако си бил тръгнал в другата посока, си щял да успееш.
Ало?
Ало? По дяволите!
- Съли, какви ги вършиш? – Говорих с него. Говорих с баща ми.
– Съл, прибирай се. Ще намина и просто ще си постоим.
Трябва да се свържа с него, за да не влезе.
Да влиза ли? Къде да влиза?
В склада в Бъкстън. Ще се случи утре.
Да, точно така. Преди 30 год.
Значи ще ми кажеш какво е станало във втория мач?
Да. Удар в деветия ининг. Ал Уейс.
- Давай, давай, удряй. - Хайде, Ал.
- Един хоумрън. – Добър е. Вижте статистиката. Погледнете.
Давай, Уейс!
Имаме сигнал за пожар.
Първо дежурство. Става дума за изоставен склад...
на ул. "Уотър" и Трета.
Ще имаме затруднения заради конструкцията.
Ал Уейс прави чудна серия.
Край на играта. Метс побеждават с 2 на 1.
Добре ли си?
Знаем, че е празен.
Никой да не влиза. Обкръжете и залейте.
Извикайте стълба.
- Помощ! - Супер. Вътре има наркомани.
Помощ!
- Помогнете ни! Сестра ми! - Уол, уол, уол.
– Тя е там, горе. Припадна. - Къде е сестра ти? На кой етаж е?
- Опитах се да й помогна. – Кажи на кой етаж е?
- Моля ви, помогнете й. - Бъч, вземи я.
Хайде след мен. Друг има ли горе? – Не.
Райън, да я види лекар.
- Дай ми екипировката. – На последния етаж гори.
Да, това е добро. Хей, Съл? Сач...
- Ето го. Как се чувстваш, Съл? - Какво да ти кажа?
- Заповядайте. - Благодаря, Сач. По-добре съм.
Няма видим пожар на първи или втори етаж.
Внимавай къде стъпваш. Подът е изгнил.
Има огън на третия етаж. Искаме маркуч.
Франк, два маркуча идват зад теб.
- Назад, хлапе, изчакай маркуча. - Майната му на маркуча!
- Ще намеря друг път нагоре. - Не! Тук не можеш да ми помогнеш.
Добре ли я караш, Джон?
– Не. Тежък ден.
Хайде за баща ти, а?
Минаха 30 години.
– За баща ти.
– За баща ми.
Изкарваме всички от сградата.
Покрийте последния етаж. Тук ври и кипи.
След онзи Хелоуин с пожарната кола... Помниш ли?
Да, помня го. Помня, че се возих с Бъч и баща ти...
и целият квартал ни гледаше.
Помня. Исках да се маскирам като ченге.
И Джулс накара баща ти да ти купи...
полицейския костюм за рождения ти ден. - О, това го помня.
Аз винаги бях крадецът. Вечно ми слагаха белезници.
Да, аз те научих на това.
10-45, открих момиче.
- Тя диша. - Изкарваме всички.
Готово! Дръж се! Какво става?
- Джино, какво има? - Подемният механизъм заяде.
Франк, стълбата се повреди. Трябва да намериш друг изход.
Франк, чуваш ли ме?
Получи се добре. По-добро ченге си, отколкото пожарникар.
- Няма две мнения по въпроса. - И за мен се получи добре.
Радвам се, че не прекарах 10 години като негов помощник.
Не се и съмнявам.
Пожарът в Бъкстън. Ако беше тръгнал в другата посока... другата посока...
Франк, изпускаме сградата.
Знам.
Хей, хей, това не е за игра.
- Махни на мама. - Мамо, виж ни!
Ще станеш страхотен бейзболист.
- Уол! Джон, добре ли си? Джон?
- Извинявайте. – Какво става?
- Всичко наред ли е? - Да, бихте ли ни донесла салфетка?
Сач, татко не е загинал в пожар, нали?
Гордо, баща ми не е загинал в пожар.
Не, какви ги приказваш? Умря от рак.
Рак от цигарите, нали? Цигарите...
Да, белодробен рак. Преди 10 год.
Малък вожде?
Гордо, не си въобразявам. Аз говорих с него. Беше наистина.
Малък вожде?
- Джон, за какво приказваш? - Заради радиото е.
Затова не е загинал.
Малък вожде!
Заради това не е умрял.
Джон. Джон Съливан, там ли си?
Хайде, отговори ми.
Вожде. Вожде, там ли си?
– Тук съм, татко.
Ела тук.
Ела насам.
- Къде е Елвис? – Спи.
- Спи. А ти защо не спиш? - Ти ме събуди.
Аз ли?
- Хрумна ми нещо. – Какво?
Добре вожде.
Какво ще кажеш да укротим този динозавър?
- Страх ме е. - Знам.
Но ти знаеш ли какво?
Винаги ще бъда до теб. Винаги.
Татко, не мога.
– Но ние можем. – Ние можем заедно.
Ти и аз. Дух и кураж. Какво ще кажеш?
- Добре. - Добре, хайде.
Спокойно. Няма да те пусна, докато ти не кажеш.
- Добре. – Хайде, завърти педалите.
Точно така. Запази равновесие.
- Готов ли си? – Чакай! Добре, още съм тук.
- Сега! – Добре.
- Само ти караш. - Виж ме.
Само ти караш. Никой не ти помага, вожде.
- Виж ме, татко. – Ти се виж. Да успя.
- Аз карам! – Да, караш.
- Успях.
- Как се чувстваш? – Добре.
- Страхотно е! – Да. Виж как пазиш равновесие.
- Сякаш съм на летящ трапец. - Като цирков артист си.
- Невероятно е. – Ти караш около света.
- Сякаш летя. – Само чакай мама да те види.
- Виж ме! – Хайде да разбудим света, а?
О, Господи!
Ало?
- Ало? - Джон? Джон Съливан?
Аз съм.
Като глас на ангел си.
Пресегна се от рая и ми изкара от огъня.
Кажи ми, че не сънувам. Кажи ми, че наистина си ти.
Аз съм, Джон. Не е сън.
- Но как е възможно? – Не знам. Не знам.
Сигурно разговаряме през най-голямото слънчево петно на всички времена.
– Да, съгласен съм.
Добре ли си, вожде?
Да, добре съм.
Сигурен ли си? – Просто...
Трудно ми е да обясня.
Имам нови спомени, но не знам на какво да вярвам.
В какъв смисъл?
Още помня какво беше, когато загина в пожар.
Но само аз помня.
Не рабирам за какво говориш.
Помня и двете неща едновременно.
Сякаш се събуждаш от сън и не знаеш кое е реално.
Помна, че си тук, но също помня, когато те нямаше.
Съжалявам, Джон.
Не мислех, че това ще... - Трябва да помислиш.
И трябва да си по-внимателен, защото не искам да те губя пак.
Не и по този начин.
Няма да ме загубиш.
Кълна се в Бога, че няма да е по този начин.
Разбра ли ме? Чу ли ме?
- Чуваш ли ме, вожде? – Чувам те.
На колко години си?
На 36. - На 36 ли?
Пораснал си.
Сигурно си женен и всичко останало.
Не, не съм.
Защо? Какво правиш? Твърде си зает, да играеш бейзбол?
С бейзболът нищо не излезе. Отказах се.
Какво се е случило?
Контузих си ръката....
и не можех да стрелям.
Съжалявам, Джони. Знам как те е боляло.
Да. Благодаря.
С какво се занимаваш? Пожарникар ли си?
Тръгнах в другата посока. Ченге съм.
Ти си трето поколение пожарникар.
Мислех, че ще надживееш тези полицейски неща.
Благодари на Сач за това.
Сигурно се шегуваш. Сач ли?
Откакто се роди, беше луд по теб.
Още си моят малък вожд, нали?
Нали?
Опитвам се да бъда. Опитвам се.
Разкажи ми за себе си.
Кажи ми за живота си.
Ами не знам откъде да започна.
Мустанг ли? Нямам мустанг.
Е, ще имаш. И ще го обожаваш.
- Червен като огън е. – Така ли?
- Четири на пода. – 70 хоумръна?
Това е рекорд, който никога не е счупван.
Не бих бил толкова сигурен. Другият стигна до 66.
Наистина ли? Като онези радиостанции в армията?
Не, много по-малка. Работи със сателит.
Носиш го в джоба си.
Я кажи за Аполо. Какво излезе?
Беше страшна серия. Невероятна!
– Значи печелим? - Не бързай толкова. Ще стигна и дотам.
Трета игра. Ейджи илиза, след него е Палмър.
Знаех си, че Ейджи ще има страхотна серия.
Остави Ейджи. Чакай да чуеш за Клиън Джоунс.
- Сега звучиш като майка ти. – Не, сериозно.
Че дядо ти пушеше по две кутии на ден,
а още е жив. – Не и в твоя случай.
На теб ще ти се отрази.
Разбрираш ли?
Просто разбрах. Тя разтопи сърцето ми.
Така стана. Ти имаш ли си някоя?
Може да се каже.
Трябва да се погрижа за нещо,...
но тя си струва.
Хайде.
Върви, почини си малко. И аз съм уморен.
Не искам да изключвам...
може да не се свържем повече.
– Ще се свържем. - Добре.
Утре ще съм тук.
Знам.
Обичам те, сине.
Аз...
И аз те обичам, татко.
Ужасно...
Ужасно ми липсваше.
Говори Джулия Съливан. Моля оставете съобщение след сигнала.
Мамо, аз съм.
Обади ми се. Трябва да поговорим.
- Ще ме заместиш ли? – Добре.
- Франк, какво става? - Нищо. Просто исках да те видя.
Така ли?
Никъде няма да ходя, Джулс. До края на живота ти.
- Така ли? – Да.
Днес имах лошо предчувствие. Разтревожих се.
- Погледни ме. Нито драскотина. - Къде е Джони?
У Гордо е. Добре го завих.
- Сложи ли му капките? - По едно във всяко ухо.
Какво ще правиш без мен?
Вероятно ще се омъжа за някой богат доктор. Няма да се налага да работя.
Господи! Какво прави той? Франк, трябва да...
Извинявайте, докторе. Това беназеприл ли е?
Бих му 50 бенадрил. Ако ги смесите, ще умре.
- Защо не бях уведомен? – На картона го пише.
- Ало, мамо? – "Ной Дели".
Извинявайте.
Тук "Ной Дели".
- Сам, трябва да говоря с теб. – Моля?
Извинявай, но трябва да говоря с теб.
Откъде ми знаете името?
- Кой сте вие? – Кой съм аз ли?
Вижте, не ви познавам.
Не ме познаваш? Как така не ме познаваш?
Чакайте! Познавам ви. Приятел сте на Линда и Гордо.
Вие сте съседът полицай. Защо сте дошъл тук?
Не трябваше да идвам.
Не исках да ви притеснявам. Извинявайте.
Аз ще се погрижа.
- Какво? – Още една тежка нощ ли?
- Това ли е? – Да, това е.
Не проявявай неуважение към мен, Джон.
Проявявай към себе си, но не и към другите.
Схващаш ли?
Получихме предварителните данни за скелета.
Ще погледнеш ли?
Лоши спомени.
Представяш ли си вероятността да попаднем на убийство "Найтингейл"?
- С нея стават десет. - Десет?
Не. Помня това досие. Три са. Убил е три жени.
Какво? Ти знаеш най-добре от всички.
Преглеждал си досиетата хиляди пъти.
Не.
Джулия Съливан
Татко? Там ли си?
Чуваш ли ме?
Татко, трябва да си там.
Да, вожде, тук съм.
Има нещо, което искам да ти...
Тук съм, вожде.
Вожде?
Нещо е станало. Нещо много лошо.
Какво има, Джони?
- Нещо се е случило с мама. - С майка ти ли? Какво?
Нея я няма тук.
Как така я няма?
Тя е умряла. Сякаш току-що се е случило.
Майка ти наскоро е починала?
Не, татко. Отдавна е умряла. Отдавна за мен.
Кога?
На 22 октомври 1969 г.
Това е сега, Джони. Пада се другата седмица.
Как? Трябва да ми кажеш.
- Била е убита. – Убита? Какви ги приказваш?
Виж, има един случай за сериен убиец.
Така и не го заловиха. Убил е три жени.
Всичките са медицински сестри. Между 68-а и 69-а. Наричат го Найтингейл.
Найтингейл ли? Гледахме го по новините. Разтревожих се. – Татко...
Но майка ти каза... - Татко, направили сме нещо. С нещо сме влошили нещата.
Не разбирам.
Вече не е убил само 3 жени, а 10.
С нещо сме променили миналото.
- Как така майка ти... - Просто помисли.
Всичко, което направи, се различава от събитията, ако не беше се измъкнал от склада.
Какво прави снощи, татко?
Разговарях с теб. Качих те на колелото.
Оставих те у Гордо. После отидох да видя майка ти в болницата.
По дяволите! Това е. Тя не трябваше да е там.
Бъч е отишъл да я вземе, защото това е била нощта на пожара.
Казваш, че нещо е станало в болницата?
Само предполагам. Може да е в друг отрязък от времето, защото ти не си загинал.
Трябва да я отведа далеч от тук.
- Няма да я убие, ако тя е далеч. - Ами другите?
- Ами другите, татко? - Ще ги предупредя.
Няма да стане. Ще решат, че си луд.
- Но аз трябва да направя нещо. - Ти дори не знаеш как изглежда убиеца.
- Не,защото...Никой не разполага с... - Значи не знаеш кой е той!
Чакай малко.
Може да не знам кой е той...
но знам къде ще бъде и какво ще направи преди да стигне там.
Какво да правя? Да викна полиция? Няма да ми повярват.
Ще ти повярват, ако го хванат в действие. И ти можеш да го направиш, татко.
Не, Джони, не знам. Аз не съм ченге, а пожарникар.
Е, аз съм ченге. Това работя. Това е нещо, което трябва да направим.
Ами ако радиото спре да работи и не мога да се свържа с теб?
Тогава ще отведеш мама някъде.
Онези другите жени не е трябвало да умират.
Ако не направим нещо, за да го спрем...
ще живеем с тази болка до края на дните си.
- Добре, обясни ми какво да правя. - А така.
Следващата жертва е Кери Рейнълдс.
Убита е утре. Според досието, излиза от болница "Рузвелт" в 18:00 ч.
Около 18:30 ч. се появява в бар "Коузи".
Излиза от бара около 19:30 ч.
Намират трупа в алеята зад бара в 20:00 ч.
Искам да я проследиш. Виж дали някой я дебне или я сваля.
Защото се обазалагам, че някой е излязъл заедно с нея.
Когато го направят, викни ченгетата.
- Здравей, Кери. – Здравей, Глен. Как си?
Много добре.
От момичетата, приятел. От всички момичета.
Благодаря.
- Аз само... - Седни. Пожарникар, а?
- Всъщност, не съм... - А, женен пожарникар!
- Да. - Какво толкова? Как ти викат?
Франк.
7-4, отдел "Убийства".
Да, аз съм.
Шегуваш се.
Чакай. Кажи го по букви.
Добре. Благодаря, Марио.
Нашият малък късмет. Марио го е идентифицирал по зъбите.
Името е Мери Финели. Обявена за изчезнала на 16 април 1968 г.
16 април ли? Значи тя е първата.
Което значи, че вероятно я е познавал.
Случаят става горещ.
Изчезнала е. Кери Рейнълдс не фигурира тук.
Коя?
Той е успял.
Кери Рейнълдс е жива и здрава, татко.
- Гръм да ме удари! - Ти видя ли го?
- Досещаш ли се кой е той? - Не успях, провалих се.
През цялото време си говорих с нея. Беше ме страх да я изпусна от поглед.
Който и да е бил, сигурно се е оттеглил.
Няма проблем. Ще го пипнем. Работата ще се получи.
Надявам се.
- Кажи ми какво друго знаеш? - Имахме пробив.
Открихме първата му жертва.
Името й е Мери Финели.
Един момент, Джон.
Хей, Джулс! Искам да говориш с един човек.
Нали ти казах за онзи Джон?
Искам да му кажеш "здравей".
- Джон? – Да? - Запознай се със съпругата ми.
Здравей, Джон.
Франк ми каза, че си ченге.
Да, така е.
Шестгодишният ни син все повтаря, че иска да стане ченге...
след като се оттегли от спорта.
За рожденния ден му купихме значка и свирка.
Да, спомням си. Непрекъснато играех на стражари и апаши...
но ти... моята майка не ми даваше да имам пистолет-играчка.
Май с майка ти мислим еднакво.
Да, тя е много специална. Много се гордея с нея.
Сигурна съм, че и тя се гордее с теб. Защото си полицай.
Надявам се. Надявам се, че знае колко много я обичам.
О, знае. Майките знаят колко ги обичат децата им.
Дори и да не им го казват непрекъснато, както би трябвало да бъде.
Е, аз трябва да приключвам. Беше ми приятно да си поговорим.
На мен също.
- Искам да говоря по радиото на татко. - Добре, вожде, давай.
- Миличък, кажи "лека нощ" на Джон. - Лека нощ, Джон.
Лека и на теб, вожде.
Момчета, време е за лягане.
Не, и аз искам да говоря по радиото.
- Добре, Гордо, ела насам. - Гордо, две минути. После в леглото.
Седни тук. Натисни това.
- Скъпи, лягам си. – Още една сладка, мамо!
- Не, край на сладките. – Само още една.
Говори Космическия каубой.
Аз съм междузвезден пътешественик от федеративната планета Земя.
- Гордо? - Откъде знаете името ми, г-не?
Хайде, Елвис, да излезем навън.
Ами, Гордо...
аз съм Дядо Коледа...
и ще ти подаря най-големия подарък, който си получавал.
Значи да ти дам адреса си.
Не се тревожи за това. Ще ти кажа нещо важно...
нещо, което трябва дълго да помниш. Яхуу.
Какво е това?
Това е вълшебна думичка. Нещо като...
Нещо като абракадабра, но е по-добра. Опитай, хлапе. Яхуу!
- Яхуу. - Браво, космически каубой.
Хайде, Гордо, двете минути минаха.
- Сега се качи горе и я напиши. - Добре, г-не,
- т.е. Дядо Коледа. - Да вървим.
Остани на линията, Джон. Сега се връщам. Хайде нагоре. Браво!
Джулс? Тук има един жив. Идва към теб.
Ало, вожде?
Още ли си там? - Да.
- Сега какво ще правим? – Така... Сиси Кларк.
- Ул. "Грийнуич" 423. – Момент. Давай нататък.
Сиси Кларк. Ул. "Грийнуич" 423, ап. 2Е, утре.
- Добре, ап. 2Е. - Медицинска сестра е.
Вечер работи като сервитьорка в "Калейдоскоп" на Западна 63-та улица.
Напуска работа в 2:00 ч...
Убита е в апартамента между 2:30 ч.и 5:00 ч.
Добре, записах.
Не знам, докога това ще има ефект...
или докога ще можем да разговаряме. Просто бъди предпазлив.
Радвам се, че я намерихте, детектив.
Сега е по-лесно. Когато знам със сигурност.
Знаете как е.
Годишник и дневник. Може ли да ги задържа за известно време?
Нека да ти обясня.
Целият съм в слух.
Трима души се появяват в годишника и дневника.
Първият умира преди 10 години.
Вторият загива във Виетнам.
А третият е Дарил Симпсън.
Взех, че го проверих. И ударих шестица.
Арестуван за сексуално нападение осем дни след последното убийство "Найтингейл".
22 март 1970 г.
Мислиш, че убийствата спират, защото са го заловили...
и докато е излязъл, се е научил да се контролира?
Не за първи път става така.
Казвам ти, това е той, Сач.
- Да ви донеса ли още едно? - Не, добре съм.
Искате ли нещо друго?
Сексуално нападение, Дарил. Пет години.
Но късметът ти се е усмихнал. Измъкнал си се сух заради друго.
Нещо, за което си мислиш, че друг не знае.
Казах ви това, което знам.
Нека ти кажа аз какво знам, Дарил. С Мери си учил в "Сейнт Амброуз".
Живял си на пет пресечки от нея и си я харесвал, но тя не ти е обръщала внимание.
- Сигурно те е боляло, а? – Какво от това?
- Какво предприемаш за това, Дарил? - Нищо.
Може ли една цигара?
– Да.
Ето, аз се опитвам да ги откажа.
О, Господи!
Какво е това?
Божичко! Божичко!
- Махнете това от мен! - Сандра Мур, Пати Райън...
Мери Финели. Тези имена познати ли са ти?
Джулия Съливан. Тя означава ли нещо?
Е, за мен означава много!
До скоро, огнеборецо. Другия път не приказвай толкова.
Гъс, прегледай бакшишите, докато се преоблека.
- Разбира се, Сиси. – Благодаря.
Знаеш ли, Дарил...
понякога, независимо от обучението,
независимо от наученото за доброто и злото,
независимо от всичко това, ние ченгетата искаме да имаме чест.
Отиваме на място...
за което не ни пука.
Схващаш ли мисълта ми?
Ще ми кажеш всичко още сега.
Джон, може ли за минутка?
Да, разбира се.
Той не е човекът, Джон.
Че не иска да погледне снимките не значи, че не е той. Не всеки отговаря на профила.
Ако щеше да казва нещо, досега да беше проговорил.
Следиш ли ме?
Следиш ли ме, бе?
Попитах те нещо, мизернико.
Мери Финели.
Пич, какво е станало с тоя?
Просто лошо преживяване. Малко да си поговори с тоалетната чиния и ще се оправи.
- Разбирам те. - Хайде, приятел.
Отворете! Г-це Кларк! Отворете вратата!
Полиция! Отваряйте!
Всичко е наред. Прибирайте се. Аз съм полицай.
Вътре ли сте? Отворете! Зная, че сте вътре.
Сиси Кларк, отворете вратата! Отворете вратата!
Той я уби.
И с нищо не можах да го спра.
- Татко, ти не си виновен. - Не, виновен съм.
Ние променихме всичко, Джони.
- Сякаш играхме нечестно. - Татко, няма връщане назад.
Защото ти не загина в онзи пожар.
Каквото и да правиш, няма да промениш това.
Остава ни да се опитаме да се оправим с положението.
- Аз не съм ченге. Никого не залъгвам. – Знам, но ние можем.
Ние можем. Заедно. Помниш ли "дух и кураж"?
Джон, взел ми е шофьорската книжка.
Какво?
Той ми взе книжката. Знае къде живеем.
- Взел ти е... - Да. Задигнал ти е портфейла?
Не, хвърлил е портфейла, но е задържал книжката.
- Пипал е портфейла ти. Къде е той? - В джоба ми.
- Ти го пипна, татко. – Какво?
Разполагаш с отпечатъците му. Трябва да ми дадеш портфейла.
- И как точно ще стане това? - Възможно най-внимателно.
- Изкарай го, като го държиш за ръбчето. - Какви ги приказваш?
- Моля те, татко, направи го. - Добре.
Така, извадих го.
Сега слушай.
Искам да го завиеш.
Сложи го в пластмасов плик от онези за транзисторите.
Става ми ясно какво си намислил.
Прекрасно. Сега искам да го скриеш някъде.
Където никой няма да го намери 30 години.
- Мисля си, че може... - Къде?
Паркета в трапезарията под прозореца.
Има една разклатена дъска долу вляво.
Идеално! Прекрасно!
Вътре е.
Чудесно. Играта започва.
Отново сме вътре. Сега седни и не се тревожи.
И победителят е...
Боже! Ченге е.
По дяволите!
Идентификация: Джак Шепърд, частен детектив.
Кучи син!
Г-н Шепърд, как сте?
Кой е? А, здравейте, детектив.
Минах там да уточним едни неща. Реших да ви посетя.
Радвам се. Влизайте.
Благодаря.
- Да ви черпя едно кафе? - Може.
-Чисто? Захар? Мляко? - Както дойде.
Получавате чисто.
Свежа кана.
- Познавате ли Джак? - Не съвсем.
Още ли е в бранша?
Възлагам му някои задачи. Но иначе е пенсионер.
И живее с пенсията, а?
Джак си изпати с делото "Напс".
Натопиха го корумпирани ченгета, които си търсеха изкупителна жертва.
Много го заболя. Това би разбило сърцето на майка му.
- Тя жива ли е? - Кой?
- Съпругата ви? - Не, почина.
Преди много време. Доста отдавна.
- Съжалявам. - Няма проблем.
Може ли да питам как почина?
– Ами, тя...
Убиха я, детектив.
Грозно убийство, в интерес на истината.
Майка на полицай, но не откриха копелето.
В бранша ли си?
Бях преди време.
- Познавам ли ви? - Изглеждам ли ти познат?
- В кой отдел сте? - 74-ти, "Убийства".
Важна клечка, а?
- Не, просто си върша работата. - И аз така чувам, приятелю.
Попаднах на случай от твоето време.
Убийствата "Найтингейл".
– Без майтап? - Без. Изчезнала тинейджърка.
Изчезнала е през 68-а. Миналата седмица открихме останките й...
заровени под стара закусвалня близо до ул. "Дайкмън".
Мери Финели. Какъв късмет само!
Да я намерят след 30 години. И зъболекарския й картон.
Забрави за това.
Най-хубавото е, че тя е първата жертва.
Тя е познавала убиеца.
Тези кости имат много да говорят.
И не на халост. Миналото е странно нещо.
Всички си имаме по един скелет в килера.
Просто не знаем кога ще изскочат и ще ни ухапят по задника.
Нали, Джак?
Променил си си фамилията.
Защото ако знаеха, че майка ти е от Найтингейл, щяха да се заровят в семейството.
Щяха да разследват и теб.
А ти какво целиш?
Да ти открадна живота.
"Умрял" си преди 30 години.
Просто още не го знаеш.
Той е ченге? И какво да правя сега?
Обади се на ФБР. От монетен автомат.
Не си казвай името.
- Само им кажи, че той е убил Финели, Кларк.. - Аз ще отворя. ...и другите. Кажи им, че той е Найтингейл.
Кажи им къде е заровен трупа на Финели. Ще успеят да я свържат с него.
- Франк тук ли е? - Даже ще претърсят жилището му.
Ще открият някои сувенири. Винаги взема някой накит от жертвите си.
- Сач. - Здравей, Франк.
- Какво правиш тук? Почивка ли си? - Трябва да проведем един разговор.
- Какво? - Татко? - Секунда, Джон.
В момента имам важна работа. Нещо против да е друг път?
Съжалявам, но още сега трябва да излезем навън.
Татко, кажи какво става.
Джон, Сач е тук.
- Заедно с партньора си. - По дяволите! Какво става?
Изчакай малко.
- Партньорът ти защо е тук? - Какво ти е на окото?
Ударих се.
Да излезем навън да поговорим.
- Необходимо е. - За какво?
- Помогни и на двама ни. - Добре.
Остани на линия. Сега се връщам.
Идвам след малко.
Къде беше снощи, Франк?
Къде, мислиш, че съм бил?
Там, където намерих това.
Под тялото на една мъртва жена.
Не... Не е това, което си мислиш.
- Не е това, което подозираш. - Ще ми се да греша, Франк.
Хайде да отскочим до управлението, за да поговорим.
- И аз искам да поговорим. Наистина. - Хайде, ще те закараме. – Аз само..
Позволи ми да им кажа къде отивам.
Става ли? Веднага идвам.
Всичко е наред. Спокойно.
- Вожде? Там ли си? – Да.
Открили са Сиси Кларк. Мислят, че съм аз съм я убил.
- Франк. - Секунда само.
Недей да... - Сач!
- Какво става? - Чичо Сач, недей!
Какво става там?
Той е ченге.
Ченге ли?
Джак Шепърд.
Детектив от 15-то управление.
Кълна се, Сач.
И си разбрал всичко това по радиото? От сина ти в бъдещето?
Да. Знам, че звучи налудничаво.
Трябва да ме чуеш, Сач. Разкрепости съзнанието си. Опитай се да разбереш какво ти казвам.
Първо, имал ли си нещо с това момиче? Дори само един път да е.
Но трябва да ми кажеш.
Чуваш ли ме? Страшно си загазил.
Свидетел твърди, че си бил пред апартамента й.
Отпечатъците ти са навсякъде, а да не говорим за проклетата книжка.
В момента Чък урежда заповед за обиск на къщата ти.
- Какво ще намери там, Франк? - Нищо.
Дай ми нещо, на което да повярвам.
Номер 5 за Дейв МакНейли.
Двама от "Метс" излизат за петия ининг.
А ако ти го докажа?
И как?
Шампионата... В кой ининг са? Четвърти? Пети?
Ами ако ти кажа...
че в края на шестия ининг...
"Метс" ще падат с три на нула,
когато Клиън Джоунс ще хване бухалката.
Едно диво хвърляне...
ще го удари по крака.
Ще остави петно от боя за обукви върху топката.
- Франк, моля те. – Не, чуй ме.
Той отива на първа база. Кленденън излиза.
Той изстреля двоен пич в лявото поле на игрището.
Това е лудост, Франк.
В края на седмия ининг Уейс прави сам хоумрън...
като Джоунс и Свобода бележат в осмия.
"Метс" печелят мача с пет на три.
Сега иди да гледаш срещата. Ако не се сбъдне, аз съм лъжец.
- Да гледам мача ли? - Да, гледай го!
Франк, ще те затворят за убийството на Кларк.
Ще те свържат с убийствата "Найтинггейл".
Осъзнаваш ли какво значи това?
Да.
– Съпругата му е тук. Иска да разговаря с вас.
"Найтингел" удря отново. Заподозрян е пожарникар.
Единичен пич за него. Топката лети вдясно.
Джулс, хайде да се поразходим. За по кафе.
– Здравейте.
- Как сте? – Здравейте.
Хванали сте някого за "Найтингейл"?
Да.
Всичко наред ли е между теб и Франк?
Да. Той работи много. Аз също. Добре сме.
Коя е Сиси Кларк, Сач?
Знаеш ли къде беше Франк снощи?
На работа. Имаше патрул.
Сядай.
Чу ли ме какво казах?
Е, откъде знаеш?
- Този се опитва да ме убие. - Как сте?
- Какво става тук? – Викнете Сач.
Млъквай, изроде! Да излезем отвън?
Опитва се да ме убие. Намери Сач! Този иска да ме убие.
Какво правиш с моя арестант?
Слушай, приятел, съжалявам. Не исках да ти правя спънки.
Пратиха ме от долу. Реших, че ще си с него тук.
За какво ти е притрябвал?
Отговаря на описание за един въоръжен грабеж.
Добре, кажи ми за радиото.
С кого разговаря по него?
С Джон. Той е ченге.
Непрекъснато разговарят. И аз размених няколко думи с него.
- Говориш с Джони по радиото? - Да, с Джон. Какво става, Сач?
Идваш в дома ми, отвеждаш Франк, а сега ми говориш като ченге.
Говоря ти като приятел.
Защото като ченге, изобщо не бих бил тук.
Джулс...
ще ме изтеглят от случая.
И Франк ще повтори онова, което разправя на мен.
След това никой няма да може да му помогне.
И Клиън Джоунс успява да хване топката.
Половината униформени са или на мача, или на улицата. Ще настане бунт, ако не се справят.
Какво ти разправя той?
Че говори с Джони по радиото.
Полицаят Джон. Казах ти го.
Не, не. Твърди, че Джон...
е сина ви, Джони, малкият Джони...
говори по радиото в бъдещето.
По радиото. Разбираш ли?
Не, грешно си го разбрал.
- Сиси Кларк. – Да?
Била е медицинска сестра и е убита вчера.
И Франк е обвинен.
Той е или важен свидетел или съучастник на извършителя.
МакНейли, който беще от самото начало.
Клеън започва от първа база, и Демайро се обръща към него.
Сач, ти го познаваш. Знаеш, че не го е направил.
Носи топката, ето го и него.
- Хугис показва топката на Демарио. - Мога ли да го видя?
Хугис... и още една топка, изцапана с боя за обувки.
Помните Найпи Джоунс и петното върху топката. Беше Шампионата през 1957.
в Милуоки?
Хугис го показва на Демайро, който печели първа база.
Господи!
Сач, какво става?
Имаш ли нещо против да отида при огнебореца? Искам да разбера какво знае.
Господи!
Ха, какво става тук!
Франк?
Здравей, сладурано.
Действай, акваланг.
Провери има ли свободен хеликоптер...
за издирване на труп във водата.
Мястото е "Грийнпойнт" на р. Ийст.
Това беше сезона и Шампионта на века за "Метс" и Дон Клендън...
както и за всички верни фенофе на "Метс" от цял Ню Йорк.
Ето кафето и цигарите.
Ще бъда горе.
Според астрономите, невиждани слънчеви бури са породили забележителното сияние...
но студен фронт ще e причина за края на това събитие. Сбогувайте се със северното сияние над града.
Джон, там ли си? Джон, върнах се.
-Джон, там ли си? - Тук съм, татко.
- Ние успяхме, сине. - Какво?
- Ние го спряхме. - Така ли?
Да.
Нещо не е наред. Не пом...
Какво не е наред?
Ако сме го спрели, защо мама не е тук?
Защо не помня, че с нея всичко е било наред?
Но аз го убих. Той е мъртъв.
Мой ред е...
да ти открадна живота.
Джон, там ли си?
Здравей, сладур. Франк!
Джулия, в къщата има някой.
Мамо?
Не!
Здравей, Джони.
Всичко е наред, всичко е наред.
Какво ще правиш, Франк? Пусни пушката!
Пусни го.
Не, ти махни пушката.
Ще му прекърша врата. Веднага хвърли пушката.
Време е да умреш, Съливан. Време е да умреш.
Бягай, Джони, бягай!
Бягай!
Ела тук. Добре ли си?
Добре ли си?
Още съм тук, вожде.
Викайте, викайте!
Хаиде, изкарай го вън, изкарай го вън, вън!
Давай, Франк!
Мерцедеса! Не и мерцедеса!
Господи! Бенца!
Добър удар, Франк.
Продължавай в същия дух.
Много благодаря.
Хайде да поиграем малко.
Хаиде, изкарай го вън, изкарай го вън, вън!
Давай, миличък! Бавен е! Вече е стар!
- Хайде, Джони. - Искам хоумрън, вожде.